Tidligere i Grey's Anatomy:
Har en følelse.
- Hva slags følelse? - At jeg kanskje vil dø.
Hallo? Definitivt ikke min drøm.
Jeg har veer hvert tiende minutt, og vannet gikk nettopp på skoene dine.
- Kan vi ikke bruke fornavn? - Tror ikke det.
Jeg husker ikke vårt siste kyss.
Hvor er mannen min?
Havnet i en bilulykke på vei til fødselen.
- Er kona mi her? - Det blir ikke noe barn i dag!
Meredith og Cristina gjør det.
De gjør det.
Jeg er kåt, halvnaken og villig.
Vil du snakke i bilder eller ta av deg buksa?
En stille tavle betyr trøbbel. En stille tavle er død.
Hannah Davies.
Hvorfor har du hånden din i pasienten min?
Min mann må stille seg foran kanonen sin.
Han skjøt seg med bazooka?
- Eksploderte det? - Nei.
Holder jeg uekpslodert ammunisjon?
For ti minutter siden ble operasjonsrom på Seattle Grace evakuert.
- Bortsett fra dr. Burkes gjeng. - Og dr. Shepherds gjeng.
Jeg lar ikke Baileys mann ligge med åpen skalleflik.
Rosa tåke. Det er det bombegruppa sier når man sprenges.
Dylan Young, bombegruppa.
Den er hjemmelaget og derfor ustabil.
Jeg er 22 år gammel.
Vi må tømme rommet.
Dette er feil.
Rolig.
Hva har jeg gjort?
På sykehus sies det at man vet det.
Man vet når man skal dø.
Noen leger sier man kan se det i pasientenes øyne.
Noen sier det er en duft, en lukt av død.
Noen tror det bare er en slags sjette sans.
Når det hinsidige nærmer seg, føler man at det er på vei.
Uansett er det ekle greier.
For hvis man vet det,
hva gjør man med det?
Glem det at man er vettskremt.
Visste du at dette var siste dag på jorda, hvordan ville du bruke den?
- Hva foregår? - Noe skjedde på rom tre.
- Hva? - Vet ikke.
Jeg vet bare at Hannah, fra ambulansen, er borte.
Sjef? Hva skjedde?
En stille tavle. Det er det som har skjedd.
Dr. Shepherd?
Dr. Burke.
Hvordan går det?
Han har en sekundær blødning under kraniet.
Følger jeg lærebøkene, kan han miste taleevnen, få brokk og dø.
- Hva er ditt alternativ? - Gjør jeg det jeg vil,
kan han miste taleevnen, få brokk og dø.
Lykke til med det.
Takk.
Var det noe du ville?
Det var skikkelig dumt at du ikke evakuerte.
- Du også. - Jeg vet det.
Vi burde vurdere et annet yrke.
Ja, det burde vi.
Kan du operere vekk granaten i ham?
Når bombegruppa har sett på ham, skal jeg prøve.
Jeg vil ikke være den som dreper Baileys mann.
Jeg vil ikke være den som dreper oss alle.
- Dr. Shepherd. - Dr. Burke.
Skjønner du hvor dumt det var?
- Det var utrolig dumt. - Jeg vil ikke ertes
når jeg har hånden i en kropp med ei bombe i
og en fyr fester en splintvest på puppene mine.
Du har jo ironisk sans.
Bare når situasjonen er ironisk.
Jeg hadde en følelse.
Hva?
Ingenting.
- Du bør gå nå. - Nei, jeg blir.
Du kan ikke gjøre mer her. Vi har alt under kontroll.
Cristina, dette er ikke nok et stilig inngrep.
Granaten kan sprenges når som helst og drepe alle.
Skjønner du? Du kan ikke bli her.
- Tror du dette handler om kirurgi? - Jeg kan ikke gjøre det med deg her.
Jeg kan ikke tenke.
Vi klarer oss.
Det går bra.
I filmer har du alltid en helt
og en annen person,
han som ser fare og løper i motsatt retning?
Ja.
Vær den personen.
Du har altså en plan. Du har en måte å få meg ut av dette på.
Fargene er sterkere. Føler dere at fargene er sterkere?
- Har hodeverk. - Det er adrenalinet.
- Har du luktegreien? Jeg har... - Hold kjeft!
- Går det bra? - Nei.
Hvordan kan hun ha det bra? Du er ufølsom.
- Jeg er ikke ufølsom. - Kan dere holde kjeft?
Ingen bryr seg om blåfargen er blåere eller om du har superluktesans.
Meredith kan dø. Når som helst kan hun dø.
Faktisk slutte å leve.
Død.
Lik.
Jeg beklager.
Jeg reagerer helt feil på denne typen stress.
Beklager. Vent.
- OK? - Ja.
Burde vi gjøre noe?
- Ringe Merediths familie? - Vi er Merediths familie.
Beklager.
Vi er Merediths familie.
- Området er evakuert, dr. Yang. - Likevel er du her ennå.
- Jeg må være her, ikke du. - Jo, det må jeg.
- Dr. Yang. - Jo, det må jeg.
Dessuten trenger du sikkert selskap.
- Hvordan er det med ham? - Han holder ut.
- Hvordan er det med Hannah? - Hannah?
Jenta med bomba.
Hun holder også ut.
- Ro ned. - Ro ned?
Jeg har et evakuert operasjonsom, bombe i et kroppshulrom,
en savnet ambulansearbeider, en turnuslege med hånden på granaten,
to superkirurger i faresonen,
en mann på et bord som fort kan blø i hjel
hvis vi ikke får vekk bomba i brystet
og min yndlingsassistentlege føder, og du sier hun nekter å presse.
Skal jeg roe meg?
- Vil du virkelig jeg skal roe meg? - Ikke ro deg ned, da.
Dr. Bailey er redd, sir. Det er dagen for det.
Hun nekter å la meg undersøke henne, men veene er hvert 40. sekund
og hun nekter å presse.
Barnet kan bli utmattet, og hvis hun ikke skjerper seg,
må jeg ha et rom å ta keisersnitt på.
Jeg kan ikke gi deg et rom. Jeg har ikke noe rom å gi.
Overbevis henne. Bailey er rasjonell.
Hun er ikke Bailey, hun skal føde
og mannen blir operert nær ei bombe.
- Det er din også. - Dette gjelder Bailey. Jeg må ha et rom.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Richard, vi har ca. en time.
Så må du skaffe meg et operasjonsrom, bygge et,
skaffe helikopter som kan fly meg til et operasjonsrom.
Hvis ikke vil hun ikke få noe barn, men miste et.
- Her er plantegningene du ba om. - Takk.
Jeg ler i begravelser.
Jeg går ikke i begravelser.
Izzie.
Jeg var sjalu.
Jeg var sjalu på Meredith og inngrepet og jeg...
Jeg var...
sjalu, og nå...
Jeg var sjalu, Alex.
Er dette det merkeligste du har opplevd her?
- Det må jeg nok innrømme. - Bra, for jeg må alltid vinne.
Sånn er alle de beste kirurgene.
Dr. Montgomery-Shepherd pratet med sjefen.
Hun er i telefonen med Mercy West nå
- for å se om de har operasjonsrom. - Noen må kjøre meg hjem.
De prater om å ta keisersnitt.
La dem prate. Jeg drar ikke til Mercy West.
Barnet kommer ikke ut. Jeg trenger skyss.
Jeg tenker ikke klart nok til å kjøre selv,
og Tucker...
- Jeg trenger skyss. - Du kan miste det.
Jeg sa jeg ikke skal ha barnet før i morgen.
- Det kan dø før det blir født! - Kan du skysse meg hjem?
- Dr. Bailey... - Kom deg ut, da!
M1 A1 KALIBER: 80 mm
Er det noe nytt?
Hva? Unnskyld, mrs Carlson.
Min mann. Jeg lurte på om det var noe nytt.
For du ser så bekymret ut.
Og jeg hørte legen hans si
at selv om den jenta har fingeren på riften i hjertet hans...
mister mannen min blod.
Hvert sekund mister han blod.
Det betyr at han kan dø.
Kan han dø?
Jeg spør deg, for jeg vet du vil snakke sant.
For du ser så bekymret ut.
Mrs Carlson...
Ja, det er mulig at han kan blø i hjel hvis vi ikke får operert snart.
OK.
Takk for at du sa sannheten.
Jeg...
Jeg går dit bort og venter.
Kan noen oppdatere meg?
Hvor er sjefen for bombegruppa?
Jeg er her. Vi er klare.
Gruppa er på plass, dr. Burke er klar.
Pasienten er stabil.
Vi kan ha bomba ute på ti minutter hvis jeg ikke blir avbrutt.
På operasjonsrommet gir vi pasientene våre narkose.
- Ja. - Det innebærer rein oksygen.
Kan du ikke skru av oksygenet inn dit?
Det har jeg gjort.
Men det er ditt operasjonsrom.
Dette er hovedrøret for oksygen.
Det vil gå bra.
- Det vet du ikke. - Det er sånt man sier.
Jeg vet det.
- Hvor skal du? - Jeg kan ikke bare...
Jeg må prøve å hjelpe til.
Takk for at du sa at alt vil bli bra.
Selv om det bare er noe man sier.
Slutt.
- Jeg er ikke pasient. - Hva?
Dere ser på meg slik vi ser på pasienter.
Som at jeg når som helst vil tørne.
Jeg skal ikke tørne, så si det, samme hva det er.
Hovedoksygenrøret går rett under dette rommet.
OK.
Ikke OK?
Nå?
En av dere må fortelle meg hva det betyr.
For jeg tror jeg vet hva det betyr,
men jeg tenker at glasset er halvtomt for tiden,
så jeg stoler ikke på min vurdering.
For jeg tror det betyr at hvis bomba eksploderte
over oksygenrøret, vil hele sykehuset gå i lufta.
Det er jo helt vilt, eller?
Jeg må ha svar på når de har tenkt å starte.
- Jeg er opptatt. - Jeg vet det.
Jeg vet det, men hvis det er noe
vi kan gjøre for å hjelpe til, hadde det vært fint.
Vi trenger et oppdrag, sir.
- Jeg trenger... - Sjef?
- Han er helt diaforetisk. - Sjekk pulsen.
- Vi trenger hjelp. - Kom igjen!
- Jeg henter rullestol. - Jeg tror det er hjerteattakk.
Meredith, det betyr bare...
- At vi må flytte oss. - Flytte oss?
Ja. Vi må flytte oss.
Jeg vil ikke være her ett sekund mer.
Vent. Jeg kan ikke lee på fingrene av frykt for at bomba går av,
og nå vil du rulle ut hele tralla?
Det er det tryggeste alternativet.
Da flytter vi. Ikke noe problem. Dette greier vi.
- Fikser du dette, Grey? - Jeg fikser dette.
- Hvordan ser det ut? - Ikke godt å si. EKG er normal.
- Det er godt nytt. - Jeg reiser meg.
Du burde vente til vi har fått igjen blodprøvene.
- Jeg hører ikke. - Du kan prate med meg, dr. Stevens.
OK.
Mannen din bør vente
til vi har fått blodprøvene tilbake.
OK, ut! Begge to!
- Jeg reiser meg. - Du må forbi meg for å gjøre det.
Adele, det er ei bombe!
Jeg hørte det.
Dr. Montgomery-Shepherd?
Hva skal vi gjøre? Med dr. Bailey?
Kan vi bedøve henne?
- Mot hennes vilje? - Nei. Vel... jo.
Kan vi tvinge henne til å presse?
Hvis vi erklærer henne sinnssyk?
Vil du jeg skal erklære Miranda Bailey utilregnelig?
Tror du det vil hjelpe?
Vil det gjøre henne mer bekvem med tanken på å føde?
- Vet ikke. - Tror du ikke jeg gjør
alt jeg kan for å hjelpe henne?
Tror du er jeg her ute fordi jeg trengte litt tid for meg selv?
- Jeg spør bare. - Ikke spør!
Uansett hva du spør om, vet jeg det ikke.
Jeg gjør alt jeg kan. Alt jeg kan.
Miranda Baileys mann er i livsfare, faktisk i livsfare.
Jeg kan ikke trøste henne
for det er lite noen kan trøste meg med.
Jeg gjør mitt beste. Dr. Bailey gjør sitt beste.
Og du må gjøre ditt beste, og det må bli bedre
enn å stå her og stille meg verdens dummeste spørsmål!
Jeg vet ikke, O'Malley!
Går det bra?
Vent, blør du?
Jeg tror jeg falt.
Jeg løp og falt.
Det går bra.
Er du Hannah?
Ja.
Mikrosaks, dr. Yang.
Hva er så interessant der ute?
Du klarer deg fint.
Vi går over det igjen.
Granaten er formet som en rakett, om lag 25 cm lang.
Vi skal ha alt klart, dr. Burkes gjeng vil være på plass,
min gjeng vil være på plass.
Så vil jeg be deg om å ta hånden du har i mr Carlson
og gripe rundt granaten.
- Og dra den ut. - Vannrett.
Dra den ut og hold den vannrett.
Jeg liker deg ikke så godt.
Samme her.
- Hva gjør dere? - Stopp der.
- Hva gjør dere? - Dr. Burke ba deg om å gå.
Vi flytter til et operasjonsrom lenger vekk fra oksygenet, i fall vi sprenges.
Jeg husker han ba deg forlate.
- Hvor er han? - Klargjør operasjonsrommet.
Da vil han aldri få vite det.
Still deg der.
Klar?
- Fortell meg noe. - Hva?
Cristina, jeg har hånden på ei bombe, jeg tørner.
Og viktigst av alt, jeg må tisse. Fortell hva som helst.
Han sa han elsket meg. I går kveld.
Han trodde jeg sov, men jeg hørte det.
Burke elsker deg.
Ja. Pass dine egne saker.
- Burke elsker deg. - Ja, alle har problemer.
- Skal du si det tilbake? - Naturligvis ikke.
Han sa det ikke til meg, men da jeg sov.
Gjensidighet er ikke påkrevd.
- Dessuten kan han bli sprengt. - Godt poeng.
Greit, folkens.
Vi fortsetter med å sette en fot foran den andre.
Pent og rolig.
- Meredith, vi er nesten framme. - OK.
Nesten framme. Pent og rolig. Klar?
- Jepp. - Greit, kom igjen.
Pent og rolig.
Du måtte si at du skulle dø i dag?
Jeg sa det jo.
Det er ikke for dypt, men du vil trenge et par sting.
Hannah, er det noen du vil jeg skal ringe?
Slekt? Eller kanskje en venn?
Den legen...
Dr. Grey? Meredith.
- Er hun? - Hun er der ennå.
- Er hun fremdeles i live? - Hun er i live.
Hun er fremdeles i live.
Dr. Milton burde ikke ha forlatt deg.
- Han er feig. - Jeg er feig.
- Nei. - Jeg løp av gårde.
Du tror at du vil være annerledes.
Du tror at du vil være en person som blir og gjør noe.
En dugelig kar i dårlig vær.
Jeg er ambulansearbeider.
Jeg skal liksom bli og gjøre noe, ikke stikke av.
Jeg skal ikke gjemme meg under trappen
fordi jeg lot to personer i stikken.
Jeg skal liksom bli og gjøre noe.
Jeg stakk av.
Blodprøvene er tilbake.
Sjefen hadde angstanfall.
Hvem skal si det til ham?
Jeg ga deg sex i sengetøyskapet, du.
Greit nok.
OK, dr. Bailey. Da starter vi.
Dr. Bailey, du må snu deg over på ryggen, og du må presse.
La meg være.
Miranda...
Jeg kan ikke vente lenger.
Jeg sier fra til Richard at han må gi oss et operasjonsrom.
Dr. Bailey, du overrasker meg. Jeg trodde ikke du ville ta det sånn.
Dr. O'Malley, jeg tror ikke...
Ærlig talt...
forventet jeg mer.
Du er dr. Bailey.
Du er ikke redd for å slåss.
Du gir ikke opp.
Du streber mot storhet.
Du...
Dr. Bailey, du er en som gjør noe.
Jeg vet mannen din ikke er her,
og jeg vet det foregår mye her
som vi ikke har kontroll over.
Men dette...
Dette...
kan vi klare.
OK?
Nå skal vi føde.
Vi er klare når dere er det.
Vi er klare. Meredith?
Ja.
Jeg skal utvide såret.
Når jeg skjærer, vil blodstrømmen øke.
Skal vi redde mr Carlson, må du dra granaten ut med en gang.
Men husk: Ta den ut så vannrett som mulig.
Pent og rolig. Ingen raske bevegelser.
Vannrett.
Vannrett, ja.
Er du klar?
- Har jeg noe valg? - Du må være klar.
Ja. Jeg antar det.
Skalpell.
Jeg antar jeg er klar.
- Hvordan går det, Yang? - Helt fint.
- Enn med jenta med bomba? - Enn han?
Han er nesten klar. Suging? Skyll. Flott.
- Du svarte ikke på spørsmålet. - Sir?
Hvordan går det med jenta med bomba?
Det er Meredith. Jenta med bomba er Meredith.
Jeg er ferdig. Hennes tur.
Greit, Meredith...
grip tak rundt nesestykket.
Meredith.
Grey?
Vi mister ham. Gi én adrenalin.
- Svak puls. - Adrenalin inne.
- Fuktig klut. - Her.
Rull ham på tre. Alle klare?
Klar? Kom igjen!
Kom igjen!
Meredith?
George og Izzie skal ikke måtte flytte ut.
Nei. Hør på meg...
Du må sørge for...
sørge for at de får bo i huset.
- Bra. - Press.
- Bare litt til.
- Jeg ser toppen av hodet. - Jeg må stoppe.
- Og stopp. - OK, det var bra.
Det var kjempebra. Det var...
OK, er du klar?
- Klar? - OK.
Press.
Kom igjen.
- Komplisert bradykardi. - Én adrenalin og én atropin.
Kom igjen, du klarer dette, Tucker!
Du kan ikke gi opp.
- Inne. - Grey?
Trykket faller.
Grey?
Jeg kan ikke. Nei. Dette er galskap.
Burke, du må gå.
- Begge to. - Ingen skal dø i dag.
Jeg vil du skal se på meg.
Se på meg.
Jeg vet dette er ille.
Jeg vet jeg er en drittsekk som har kjeftet på deg i hele dag.
Lat som at jeg ikke er det.
Lat som om jeg er en du liker. Det som må til.
Men du må høre på meg.
- Jeg er redd. - Jeg vet det.
Du klarer dette.
Det er over på et blunk.
Du greier dette.
OK.
Forsiktig.
Bra. Litt til.
Bra, stopp.
Stopp?
Dr. Bailey, Jeg kan se toppen av hodet hans.
Han har masse hår.
- Han er søt. - O'Malley.
Slutt å se på musa mi!
Ja, ma'am.
Unna vei!
Du var flink.
Hva faen foregår? Hvem kommer opp?
OK.
Kom, vennen.
Greit, folkens! De kommer opp!
Mrs Carlson...
- Derek. - Preston.
Dr. Burke.
Er mannen min...
i live? - Ja.
Vil han fortsett med det?
Takket være denne unge damen, vil han det.
Takk.
- Hvor er hun? - Du måtte leke cowboy.
Hvor er hun?
Hun er her.
Derek!
Du er trygg.
Det var ikke henne han spurte etter.
Burke?
Er du våken? Burke.
Jeg elsker deg også.
Dette er sønnen vår.
William George Bailey Jones.
Hallo, lille mann.
Han er nydelig.
Det er noen som spør etter deg.
Du døde nesten i dag.
Ja. Jeg døde nesten i dag.
Jeg kan ikke...
Jeg husker ikke vårt siste kyss.
Alt jeg tenkte på, var: "Jeg husker ikke vårt siste kyss."
Det er patetisk, men...
siste gang vi var sammen og glade...
Det vil jeg huske.
Det kan jeg ikke, Derek.
Jeg husker det ikke.
Jeg er glad du ikke døde i dag.
Det var en torsdag morgen.
Du hadde på deg den lurvete lille Dartmouth-T-skjorta du kler så godt.
Den med hull bak i nakken.
Du hadde nettopp vasket håret, og du luktet som en slags...
blomst.
Jeg var seint ute til en operasjon.
Du sa du skulle treffe meg seinere.
Så lente du deg mot meg.
Du la hånden på brystet mitt...
og du kysset meg.
Mykt.
Det var kjapt. Nesten som en vanesak.
Som at vi gjøre det hver eneste dag resten av livet.
Du fortsatte å lese avisen, og jeg gikk på jobb.
Det var siste gang vi kysset.
Lavendel.
Håret mitt luktet lavendel.
Fra balsamen min.
Lavendel.
Hvis du visste dette var din siste dag på jorda...
hvordan ville du bruke den?